Kunnas, Mauri
Kuvatiedoston lataaminen
![http://media.onki.fi/2/5/5/saha/kirjasampo/0_7636619099080034384.jpg](https://www.kirjasampo.fi/sites/default/files/styles/medium/public/kulsa_cache/images/media.onki.fi/2/5/5/saha/kirjasampo/0_7636619099080034384.jpg?itok=0FxP0mYd)
Photograph information
Kuva: Otava. Irmeli Jung
Elämäkertatietoa
Opinnot:
Yo Tyrvään yhteiskoulu 1969
Taideteollisuuskorkeakoulu 1975
Palkinnot:
Valtion kirjallisuuspalkinto 1981
Suomen Sarjakuvaseuran Puupäähattu 1981
Bolognan lastenkirjamessujen lastenraadin kunniamaininta 1982
Bolognan lastenkirjamessujen kunniakirja 1984
Yo Tyrvään yhteiskoulu 1969
Taideteollisuuskorkeakoulu 1975
Palkinnot:
Valtion kirjallisuuspalkinto 1981
Suomen Sarjakuvaseuran Puupäähattu 1981
Bolognan lastenkirjamessujen lastenraadin kunniamaininta 1982
Bolognan lastenkirjamessujen kunniakirja 1984
Lastenkulttuurin valtionpalkinto 1989
Nortamo-palkinto 1989
Vuoden kirjapöllö 1989
Suomalainen kuvakirja -palkinto 1992
Ylen vientipalkinto 1998
Lempi Grand Prix 1999
Jenny ja Antti Wihurin rahaston tunnuspalkinto 2001
Pro Finlandia -mitali 2002
Rudolf Koivu -palkinto 2003
Kaarina Helakisa -kirjallisuuspalkinto 2003
Vammala-palkinto 2003
Pirkanmaan taidetoimikunnan kunniakirja 2003
Tietopöllö-palkinto 2005
Kulttuurikuokka-tunnustuspalkinto 2005
Historian ystäväin liiton Vuoden historiateos -kunniamaininta 2008
Elias Lönnrot -palkinto 2015
Harrastukset:
Beatles, kitaransoitto, elokuvat, historia
Nortamo-palkinto 1989
Vuoden kirjapöllö 1989
Suomalainen kuvakirja -palkinto 1992
Ylen vientipalkinto 1998
Lempi Grand Prix 1999
Jenny ja Antti Wihurin rahaston tunnuspalkinto 2001
Pro Finlandia -mitali 2002
Rudolf Koivu -palkinto 2003
Kaarina Helakisa -kirjallisuuspalkinto 2003
Vammala-palkinto 2003
Pirkanmaan taidetoimikunnan kunniakirja 2003
Tietopöllö-palkinto 2005
Kulttuurikuokka-tunnustuspalkinto 2005
Historian ystäväin liiton Vuoden historiateos -kunniamaininta 2008
Elias Lönnrot -palkinto 2015
Harrastukset:
Beatles, kitaransoitto, elokuvat, historia
Tekstinäyte
Koiramäen aikaan ei ollut radiota eikä televisiota, ei kirjoja eikä sarjakuvalehtiä, tietokonepeleistä puhumattakaan. Koiramäen väki ei kuunnellut musiikkia eikä katsellut elokuvia. Sen sijaan Koiramäessä kerrottiin tarinoita.
Siihen aikaan tarinoita riitti. Pimeillä pihoilla ja hiljaisilla maanteillä nähtiin merkillisiä olentoja ja kuultiin outoja ääniä, kun sähkövalot ja liikenteen meteli eivät olleet häiritsemässä.
Iltaisin pirtissä sitten kertoiltiin juttuja, kun väki oli kokoontunut tekemään puhdetöitä. Joskus taloon poikkesi kulkijoita, jotka kertoivat uusia tarinoita maailmalta.
Koiramäen lasten mielestä parhaita olivat kummitusjutut ja muut jännittävät tarinat. Vaari kertoi usein juttua siitä, kuinka oli nuorena poikasena nähnyt omin silmin oikean tontun.
- Kerran syysmyöhällä kun olin tulossa kotiin, oli siinä Koiramäen vanhan riihen nurkalla semmoinen pikkuinen ukko. Lampaanröijy sillä oli niskassa ja karvareuhka päässä. Se nilkutti tien poikki ja hoki: "Tulikukko! Tulikukko!"
- Minä säikähdin ja juoksin kertomaan muille, mutta kun tultiin joukolla takaisin katsomaan, ei ukkoa näkynyt missään. Eikä sitä sen koommin nähty.
- Hui kauhistus, Kille sanoi. - Mitähän se tarkoitti?
- Jaa-a, enpä tiedä, vaari tuumi. - Vanha muori sanoi, että sotaa se ennusti. Ja kyllä se sota sitten kymmenen vuotta myöhemmin syttyikin.
- Sotaapa hyvinkin, ja paljon lampaan papanoita! hohotti Koiramäen uusi renki Jussi.
Killeä ja Elsaa suututti. Jussi oli aina nauramassa muille.
- Mennään vanhalle riihelle katsomaan. Ehkä se ukko näyttäytyy meillekin, Elsa ehdotti.
- Viedään sille puuroa, Kille innostui. - Siitä tontut tykkäävät.
Elsa ja Kille kipittivät vanhalle riihelle. Se oli ollut tyhjillään pitkän aikaa.
- Onpas täällä synkkää, Kille sanoi. - Jätetään kuppi tähän ovelle ja katsellaan kiven takaa.
Samassa riihestä alkoi kuulua kammottavaa kolinaa. Ovi heilahti auki, ja oven takana seisoi iso karvainen köriläs. Lapset pelästyivät pahanpäiväisesti. Jussihan se tietenkin oli, lampaantalja hartioilla ja vanha karvalakki päässä.
- Mitähän se tämä ennustaa? Jussi hekotti. - Tuleeko luminen joulu?
- Kyllä mekin vielä nauraa saamme, Kille puhisi. - Odota vain.
(Koiramäen lapset ja näkki 2007)
Siihen aikaan tarinoita riitti. Pimeillä pihoilla ja hiljaisilla maanteillä nähtiin merkillisiä olentoja ja kuultiin outoja ääniä, kun sähkövalot ja liikenteen meteli eivät olleet häiritsemässä.
Iltaisin pirtissä sitten kertoiltiin juttuja, kun väki oli kokoontunut tekemään puhdetöitä. Joskus taloon poikkesi kulkijoita, jotka kertoivat uusia tarinoita maailmalta.
Koiramäen lasten mielestä parhaita olivat kummitusjutut ja muut jännittävät tarinat. Vaari kertoi usein juttua siitä, kuinka oli nuorena poikasena nähnyt omin silmin oikean tontun.
- Kerran syysmyöhällä kun olin tulossa kotiin, oli siinä Koiramäen vanhan riihen nurkalla semmoinen pikkuinen ukko. Lampaanröijy sillä oli niskassa ja karvareuhka päässä. Se nilkutti tien poikki ja hoki: "Tulikukko! Tulikukko!"
- Minä säikähdin ja juoksin kertomaan muille, mutta kun tultiin joukolla takaisin katsomaan, ei ukkoa näkynyt missään. Eikä sitä sen koommin nähty.
- Hui kauhistus, Kille sanoi. - Mitähän se tarkoitti?
- Jaa-a, enpä tiedä, vaari tuumi. - Vanha muori sanoi, että sotaa se ennusti. Ja kyllä se sota sitten kymmenen vuotta myöhemmin syttyikin.
- Sotaapa hyvinkin, ja paljon lampaan papanoita! hohotti Koiramäen uusi renki Jussi.
Killeä ja Elsaa suututti. Jussi oli aina nauramassa muille.
- Mennään vanhalle riihelle katsomaan. Ehkä se ukko näyttäytyy meillekin, Elsa ehdotti.
- Viedään sille puuroa, Kille innostui. - Siitä tontut tykkäävät.
Elsa ja Kille kipittivät vanhalle riihelle. Se oli ollut tyhjillään pitkän aikaa.
- Onpas täällä synkkää, Kille sanoi. - Jätetään kuppi tähän ovelle ja katsellaan kiven takaa.
Samassa riihestä alkoi kuulua kammottavaa kolinaa. Ovi heilahti auki, ja oven takana seisoi iso karvainen köriläs. Lapset pelästyivät pahanpäiväisesti. Jussihan se tietenkin oli, lampaantalja hartioilla ja vanha karvalakki päässä.
- Mitähän se tämä ennustaa? Jussi hekotti. - Tuleeko luminen joulu?
- Kyllä mekin vielä nauraa saamme, Kille puhisi. - Odota vain.
(Koiramäen lapset ja näkki 2007)
Lähteitä ja viittauksia
Kotimaisia lasten- ja nuortenkirjailijoita 3. Toim. Ismo Loivamaa. BTJ Kirjastopalvelu 2001
Kotimaisia lastenkirjankuvittajia. Toim. Ismo Loivamaa. BTJ Kirjastopalvelu 2002
Kunnas, Mauri: Minä, Mauri Kunnas. Muistiin merkitsi Lotta Sonninen. Otava 2009
Mielikuvia: suomalaisia lastenkirjankuvittajia. Toim. Arja Kanerva, Kaisa Lange, Maria Laukka. Suomen nuorisokirjallisuuden instituutti 1989
Kuva: Irmeli Jung